Tidigare i Jericho...
Ta in dem. Några av dem flög med plan som landade i ödemarken. De har gått i veckor.
- De måste haft ett helvete. - Herregud. Roger.
Du har köldskador på tår och fingrar. Du måste hålla dem varma och rena.
- Känner du någon i Jericho? - Det gör jag faktiskt.
Hej Rob.
Just nu använder vi generatorn till att försörja rådhuset tre timmar per dag-
-och mottagningen i sex. Med tanke på de 53 nya, och nuvarande konsumtion-
- är vi helt utan bensin inom två veckor.
Mrs Green? Eric berättade att April är med barn.
Det är den gamle mannen. Han ska ta oss genom att använda oss mot varandra.
Vi söker upp honom och om han ligger bakom det här, dödar vi honom.
Vi åker i morgon bitti.
"- Vet du var paketet är? - Inte ännu."
"Hur går vi vidare?"
"Vi använder oss av hans familj."
- Någon jaktlycka? - Tyvärr, frun.
Inget? Inte ens kaniner?
Aldrig sett något liknande. Inget rörde sig därute.
Tror ni att strålningen har dödat hjortarna?
Då borde det finnas döda djur och kadaver Konstigt, som om allt försvunnit.
- Hur långt åkte ni? - 2,5 mil. Till Mill Pond, längs floden.
- Jag förmodar att vi måste köra, Jake? - Ja, men vi måste spara på-
-bensinransonerna så här mitt i vintern. - Vi behöver allt till generatorn.
Vi klarar oss utan el just nu. Vi kan elda för att hålla oss varma.
Men vi klarar oss inte utan mat.
Stanley och jag måste använda all bensin vi kan avvara och åka västerut.
Så långt det behövs.
- Resten av jaktlagen får jaga hemma. - Ja, och Mimi följer med oss.
Om något skulle hända mig vill jag veta att hon klarar att fånga och skjuta.
Ju längre ut ni kommer, desto värre blir det.
Så knappa som förråden är just nu, blir det säkert bråk.
Den där sovsäcken klarar minusgrader, och här har ni en vindsäker tändare.
Ni behöver båda. Lycka till.
- Folket vet väl inget om sakerna härnere. - Det är mycket de inte känner till.
- Räcker det till den gamles hus? - Han bor bara två timmar bort.
- Jag visste inte att han bodde så nära. - Han valde mötesplatsen.
- Han ville vara nära den. - Hur länge har han bevakat dig?
Jag gissar på sen jag avbröt kommunikationen för några dagar sedan.
- Är du orolig för vad vi hittar därute? - Är inte du?
Vi klarar honom. Det är du och jag. Låt oss komma igång.
Min mormor tog sig fram snabbare och hon hade inte ens bil.
- Vi måste spara på bensinen. - Hoppas vi tar oss till Flint Springs.
- Vadå hoppas? - Det finns en flod.
- Det är prima jaktmarker. - Det här är inte klokt.
Jag sa att jag inte kan jaga och nu vill ni att jag ska döda Bambi?
Du måste lära dig. Alla får bidra.
- Bonnie har varit ute två gånger. - Hon är uppväxt här!
Det närmaste jag kommit landet, är Ralph Laurendelen i varuhuset.
- Prisjakt. Samma fast med gevär. - Prisjakt? Där?
Ibland glömmer jag att de hippaste du äger är ett par Wrangler.
- Vad skrattar du åt? - Jag har aldrig sett er gräla förut.
- Sluta. - Det här är inget gräl.
Jösses.
Hundarna är märkta.
Titta på allt det här.
Walls apotek. Wall i Syddakota.
- Tror du att det är därifrån alla kommer? - Tänk efter.
Syddakota, utan värme, el eller matleveranser.
Det är säkert värre i Norddakota, eller Montana.
Gode Gud.
Jag läste om det här hos Blackjacks. Folkvandringar, hundratals-
-kanske tusentals. Alla på väg söderut.
- För att undvika vintern. - Borde vi också göra det?
Jericho Säsong 1 Episod 13. - Heart of Winter -
Översatt av borgsmo35, Zozlow & Queen-Ingela
www.Undertexter.se
- Hur långt är det? - Ungefär 50 meter.
50 meter, med 1,5 människa per meter Det blir 90.
Det blir ungefär 100 tvärs över.
Som marken blivit nertrampad, så är det säkert 5 eller 10 gånger så många.
Nästan tusen människor. Vart var de på väg?
Södra Texas, Mexico. Något varmare ställe.
Till fots tar det veckor.
Ingen vet hur många som tänkte samma sak. Mexicos gränser kanske är stängda.
Vi vet ju inte ens om Mexiko finns.
- Vi kanske skulle försöka hinna ifatt. - Vi har inte mat till oss själva ens.
Vi måste fortsätta.
Jag är glad att du kom. Tack.
- Hur dags... - Tidigt...sent. Jag ville inte väcka dig-
-ur din fridfulla sömn. - Fridfulla? Verkligen?
Hade du en mardröm igen? Jag tror inte att någon av oss fick så mycket sömn.
Jag kunde inte sluta tänka på alla människorna här nere.
- Så kom jag ihåg kläderna på vinden. - Jag tyckte väl tröjan såg bekant ut.
Hon var på besök i Kansas City när bomberna föll.
Hennes man och två barn väntade på henne hemma i Denver.
Jag ledde hit dem. Hur det än är, är det här deras hem nu.
Det är mitt ansvar att se till att de blir omhändertagna.
Givetvis. Hur kan jag hjälpa till?
Prata med dem. Följ instinkten. Sanningen är, att jag gör det själv.
Jag väntar utanför.
- Vi borde vara tillbaka innan kvällen. - Och om ni inte är det?
- Säg bara till när jag ska bli orolig. - Det här är sista gången.
Efter idag, stannar jag...för gott.
Okej, det tar jag som ett löfte.
- Hej älskling. Hur gick det? - Inget vidare. Jag är ledsen, raring.
Jake är iväg nu. Jag hoppas att han och Stanley lyckas bättre än jag.
- Är April här? - Nej, hon är på kliniken.
- Hon lovade att ta en tupplur. - Jag hoppas det är varmare där än här.
Jag tror det har sjunkit tio grader här inne, senaste timmen.
- Det känns som en storm är på väg. - Det är bäst att vi tätar fönstren.
Jag har samlat ihop gamla lakan och linnen. Vi tätar dörrarna med det.
Titta vad jag hittade i Jakes garderob.
- Gud vet hur länge den varit där. - Det är tur att det är bra grejor.
Jag brukade gömma de mest avskyvärda saker bakom mammas porslinsskåp.
- Vad tycker du? - På fastande mage?
Jag hämtar glasen.
Varför förstöra allt det här?
De kunde tagit det, om de ville ta det ur bruk. Det är ju värt massor efter EMP'n.
De kanske inte hade tid eller inte brydde sig.
- Hur länge? - Ett par dagar ungefär.
- Vi hörde ju av honom igår. - Vi hörde av någon.
Fjärrstyrd uppkoppling. Någon annan använde hans konto.
Vem kan ha gjort det?
- Ska vi slå vad om första bytet? - Jag satsar ett dussin ägg.
- Två timmars vedhuggning. - Skatteplanering.
En veckas fotmassage? För mig, inte för honom.
- Vi pratar om det senare. - Stanley, stanna.
- Vad gör de? - De blockerar vägen.
De bevakar den.
- Vänd. - Och åk vart?
Jag vet inte. Gör det bara, vänd. Vi hittar en annan väg.
- Jake. - Jag ser. Jäklar.
Varför jagar de oss?
Stanley, plattan i botten!
- Den där tar oss till huvudvägen. - Och sedan?
Vi försöker ta oss hem, och hitta patrullen.
De kanske ger upp eller får slut på bensin.
- Om inte vår tar slut först. - Stanley, se upp!
Det ser inte ut som om han kämpat emot. Han gick idäck innan han fattade något.
Han måste ha litat på den som gjorde det.
Vem det än var, visste de vad de höll på med där, men inte här.
Titta på den här röran. Hårddiskarna ser i alla fall hela ut.
Den gamle hade ju information om hela teamet. Adresser, bakgrunder.
Vistelseorter. Låt oss se var alla är.
- Vi kan inte köra ifrån dem. - Hur långt är det till Jericho?
- Jösses. - Jake!
Håll er nere.
Håll dig nere
- Ge mig den där hårddisken. - Måste kännas bra att jobba igen.
- Jag önskar att vi inte åkt hit. - Mjuknar du nu? För mycket familjelycka?
Inte direkt lycka. Där är det. Vi är inne.
"Hawkins, Mason, Chavez vistelseort okänd"
"Woodworth - avslutad."
"Miller - vistelseort okänd. Ritts, Pierce - avslutade."
Tack. Karaoke-tjurfäktaren?
Puben i Barcelona. Du golvade en tjur- fäktare, som försökte hindra dig sjunga.
"Stairway to Heaven"? Har Roger sagt det?
Han sa också att du gillar glass och vita orkidéer. Var inte arg.
Han försökte underhålla oss. Han pratade hela tiden.
"Testify." 26 poäng, dubbla poäng. Jag har inga bokstäver kvar.
Jag är lite trött. Jag ska gå hem och tvätta av mig.
- Jag stannar gärna kvar lite. - Visst, gör du så.
- Säkert? - Absolut.
Du är skyldig dem en ny omgång. Vi ses när vi ses.
Skål för Jake. Vem trodde det här för sex månader sen?
Eric skulle inte ha gömt flaskan.
Du och Jake har alltid haft mer gemensamt än ni vill erkänna.
Ni jagade ihop alla dessa helger.
Han satt i jakttornet i timmar.
Vi pratade inte med varandra, bara var i skogen tillsammans.
Jag var alltid rädd Jake skulle glömma det.
Att han växte upp och bara kom ihåg de dåliga tiderna.
Att han inte skulle komma ihåg att vi en gång var...kompisar.
Han kommer ihåg...
Innerst inne. Det är därför som du betyder så mycket för honom.
- Den där vinden låter hemsk. - Hoppas Stanley och Jake klarar sig.
Stanley?
Stanley?!
Jake?
- Vad hände? - Jake, Stanley rör sig inte.
Stanley rör sig inte.
Herregud. Göm dig. Göm dig. Nu.
- Nej. Stanley... - Han klarar sig. Göm dig!
Mimi!
- Hjälp mig med Stanley. - Jag kan inte röra mig.
Ritts, Woodworth, Pierce. Det är halva teamet.
- De jagar oss. - Värre än så, Woodworth och hans fru.
De var i Richmond, det är hans dotter. Alla vi känner är också i fara.
Oroa dig inte för din familj, vi tänker inte låta något hända dem.
Det är bara vi, Chavez och Cheung kvar.
Vi går tillbaka och väntar tills vi kan kontakta chefen.
Titta här.
- Vad är det? - Jagar någon oss så är det jägaren.
Stanley, är du okej? Kan du resa dig?
- Ditt ben? - Jag tror jag brutit fotleden.
- Ingen fara, men jag sitter fast. - Jag ska försöka lyfta...
- Vi kan inte göra det själva. - Du kanske kan gräva ut mig.
Ge mig spaden, den är i lastbilen.
- Den är borta. - Hämta domkraften, den ligger där.
De tog allt.
Hur var ditt bad?
Ljummet, sen kallt, till slut iskallt.
- Kommer du ihåg det här? - Times Square, nyårsafton 2005.
Den baksmällan var inte att leka med.
Kommer du ihåg det sista jag sa till dig kvällen innan du lämnade Jericho?
- Att jag var självisk och inte lyssnade? - Jag ångrade verkligen att jag sa det.
- Jag tänkte att det var det sista du... - Du hade rätt.
Nu när jag ser dig med de här människorna.
- Det är som du funnit dig själv. - Jag försöker att lista ut det ännu.
Vi är inte såna här längre.
Nej.
Men en sak har inte ändrat sig. Jag älskar dig.
Inte ens världens undergång kan ändra på det.
Hur är det med dina ben? Den frusna marken suger värmen ur dig.
- Vi kan väl elda? - Känner du inte ångorna?
- Ni måste ta er till stan. - Jag ska försöka gå.
- Nej, inte med den foten. - De är fortfarande kvar där ute.
Jericho har en patrull strax utanför stan.
- Jake, det är för farligt. - Vad har vi för val?
Inget jaktbyte, ingen eld? En får gå, annars så dör vi här.
Okej då.
Jag kastade iväg en ficklampa däråt nånstans, ni kan behöva den.
Hör här... Gå på väggrenen hela vägen.
Om du ser strålkastare eller hör en bil, göm dig.
- Gå åt sydöst. - Stanley, det säger mig ingenting.
Okej. Håll dig på den här vägen.
Sen första till vänster. Sen går du en och en halv km.
Efter det så är det andra till höger, höger igen och så vänster.
När du kommer till vägkorsningen-
-är det en stor skylt som pekar mot Jericho.
Vänster, andra höger. Höger, vänster.
Oroa dig inte. Jag är försiktig.
Okej.
Jag känner till ett säkert ställe.
Vi tar Darcy och barnen från Jericho innan du och jag fortsätter.
- Jag lämnar dem inte ensamma. - Du har inget val.
Jo, för jag har en hållhake.
- Dödar de mig hittar de aldrig paketet. - Det är inte dig de dödar.
Det är Sam, Darcy eller mig, de använder oss för att komma åt dig.
Allt de kan använda för att komma åt mig.
Kroppen...
...de här halvt... sönderslagna hårddiskarna.
Hela den här fällan...
Om någon ville förstöra allt det här, varför lämna kvar huset?
Du skulle de väl bränt ner det? Någon ville vi skulle se det här.
- De leker med oss. - Varför gå igenom allt det besväret?
Vet inte, men det här är för stort nu. För många tveksamheter.
Jag behöver komma hem.
Vad har du tänkt att göra?
Planen kanske var att få hit oss.
- Jag måste skydda min familj, Sarah. - Paketet då?
Det måste flyttas.
Det här är väl inte så illa? Vi har varit med om värre.
Kommer du ihåg när vi satt på taket på rådhuset när det åskade?
Vi var så rädda att blixten skulle sätta igång fyrverkerierna.
- Du skrek som en liten tjej. - Det var du.
- Du hade inte hamnat i målbrottet än. - Jag var sex månader före dig.
Drick lite vatten. Det är genomfruset.
Stanley, jag såg en övergiven stuga en bit upp på vägen.
Du behöver gå in. Det kommer att göra ont, men du klarar det.
- Jag stannar! - Ingen mening att båda fryser ihjäl.
Hon kommer tillbaka. Hon har varit borta i en timma.
Det kommer ta ett tag att komma fram till patrullen, men då hittar hon någon.
Om inte någon hittar henne först. Det blir mörkt snart, du måste gå.
Nej.
Du skulle inte lämna mig, så jag lämnar inte dig.
Mimi är stark, hon klarar det.
Vänta...han sa, fortsätt österut.
Nej...sydöst.
Och...kolla efter en skylt.
Gud, vad jag hatar det här stället!
Jake?
Jake...kom igen nu. Du får inte somna.
Kom igen. Håll dig vaken Du slutar skaka.
Kom igen, prata med mig... Prata med mig, kom igen, kompis.
- Jag är verkligen ledsen. - För vad då?
För fem år sen. När jag åkte som jag gjorde.
- Det spelar ingen roll. - Jag tänkte ringa.
- Jag vet. Glöm det nu. - Vi fick aldrig luffat i Costa Rica.
Vi ska luffa runt i Costa Rica. Lära oss att surfa.
Vi ska sova på stranden. Så snart flyget är igång igen så åker du och jag.
Men du kan ju flyga oss dit själv. Kom igen.
Berätta nåt. Jag har inte pratat med dig på fem år.
Berätta...om San Diego. Hur var det där?
- Varmt. - Just det, varmt.
Stränder och blondiner? Vad gjorde du där?
- Jag var pilot. - Säkert? Vad häftigt.
Det hade din farfar gillat. Du hade väl en flickvän där?
Hon är död.
Vänta nu. Vad menar du? Det vet du inte.
Det beror på var hon var när bomben sprängdes. Hon kan ju ha klarat sig.
- Säg vad hon heter. - Hon är död.
- Det var mitt fel. - Det var det inte.
- Låt mig få ligga ner. - Det var inte ditt fel.
Håll dig vaken.
Jake, kom igen. Stanna hos mig.
Okej, du måste fortsätta gå...
Gör mig inte illa, snälla... Gör mig inte illa, snälla!
- Mimi? - Gör mig inte illa, snälla...
Det är Gail och Johnston Green, det är ingen fara. Nu åker vi härifrån.
De där är förskräckliga. Är lakanen från din gamla lägenhet?
Ingen kan tänka sig sova på de här.
Om någon frågar, får vi låtsas att nån annan gett bort dem.
Din klänning. Jag skulle väl inte sett den här.
Dagarna kommer och går, liksom...
- Det kommer en ny. - Tror du det?
Ja.
Jag har ett paket nudlar till dig. Vad säger du om det?
Bra. Jag ska lämna det här till härbärget och kommer tillbaka och tvättar av mig.
Vänta, Roger. Jag följer med dig.
Jake! Jake?! Det är mamma och pappa!
- Mår du bra, Stanley? - Hoppa in i bilen och värm dig, Stanley.
- Var är Mimi? - Jag är här.
Upp och hoppa.
Vakna. Vakna! Vakna, Jake.
Vi ska hjälpa dig.
Vi såg det annalkandet ovädret och började oroa oss för er.
Vi får inte bort bilen från honom.
Du måste köra tillbaka de här till stan och skaffa hjälp.
- Signalera när du kommer tillbaka. - Jag blinkar med ljuset.
Jake...se på mig. Se hit. Du klarar dig, jag känner dig.
Du är av rätt virke. Du klarar dig.
Du klarar dig. Stanna kvar hos mig.
Darcy? Alli?
- Sam?! - Tyst, Robert, ungarna sover.
- Förlåt mig. - Vad håller du på med?
Förlåt mig.
Du är snart hemma, Jake, men håll dig vaken nu.
- Lämna mig ifred. - Jag tänker inte gå någonstans.
Men du måste kämpa. De är snart här nu.
Förlåt mig, pappa.
Du har inget att be om ursäkt för.
Blunda inte, Jake. Se på mig, Jake.
Jag ser henne.
- Vem då? - Flickan.
- Vilken...flicka? Jag tror du yrar. - Nej, hör på mig.
När jag var i Irak...
...var det en flicka.
- Hon var nog bara...tio eller tolv. - Sluta prata, min son.
Spara på krafterna. Vi pratar...hemma.
Jag dödade henne, pappa.
Jag dödade en liten flicka.
Skynda er!
Jake.
Jake. Öppna ögonen.
Okej, på tre, allihop... ett, två, tre.
Han är loss. Få in båren hit. Ett, två, tre.
Du hade rätt...jag måste få min familj så långt bort från mig som möjligt.
Jag har funderat... jag har inget annat val.
Du gör rätt.
När de är i säkerhet, måste du och jag tillbaka ut.
Halva vårt team är döda och de dödades av en anledning.
Hur ska du berätta för Darcy?
Jag berättar när jag flyttat dem.
Hon går aldrig med på det om hon vet att jag inte stannar hos dem.
Det är bättre här än på vårdcentralen.
Den drivs på reservel än, så det är varmare här.
Här, raring. Hur skadad är han?
Jacket i huvudet är ytligt och inget av benen är brutna. Han hade tur.
- Jag fryser. - Jag ska hämta fler filtar.
Du är fortfarande nedkyld. Det tar några timmar innan kroppen återställt sig.
Får vi vara ensamma en stund, April?
Pappa...
Det jag berättade där ute...
...var snäll och glöm det.
Det kan jag inte.
Jag har sett mycket i mina dar.
Jag har varit i krig.
Jag vet vad krig kan göra och vad män kan göra...hemska...
...fruktansvärda saker.
Jag vet vad jag gjorde.
Du kan prata med mig.
När du vill, min son.
När du vill.
Mår du bra?
Ja.
Hur är det med stukningen?
Jag tror det blir bättre med smärtstillande, men jag ska inte klaga.
Ett tag trodde jag att jag aldrig skulle känna något igen.
Därute...för ett ögonblick...
...trodde jag inte att jag skulle klara mig. Jag stannade...för att vila.
Sen ville jag inte ens röra mig.
Men det gjorde du. Du klarade dig.
Jag visste att du skulle det.
- Dina läppar är kalla än. - Du kanske kan värma dem.
- Det var världens sämsta replik. - Jag vet. Jag har andra.
Håll tyst.
Imorgon bitti...åker vi.
- Ska vi åka? Vart då? - Jag vet inte än.
Vet du inte?
När jag hämtade dig i DC...
...sa jag att det inte var säkert, men inte varför.
Jag tar en promenad.
Jag har något i min ägo.
Och det finns folk som inte drar sig för nåt för att få tag på det.
Så det försätter oss alla i fara.
Okej, då åker vi.
Jag litar på dig.
Litar du på...mig, Robert.
- Du är sen. - Du är otålig.
- Ja. - Hör på mig.
Sarah står inte på vår sida.
Vad ni än har ihop, så är inte hon här för att hjälpa oss.
- Vet du var paketet är? - Snart.
Hawkins börjar fatta vad som pågår. Han måste elimineras.
Vi har redan eliminerat de tre andra utan problem. Varför dröjer ni med honom?
För att det här är annorlunda.